- Er dere ikke gode, dreper han dere. - Vi er de beste du kan finne.
Arrogante er dere også. Det liker jeg.
Resten får dere når Hood sitter i hvelvet mitt.
- God morgen. - God morgen.
Få se hva dere har.
Det blir fint når jeg vasker det. Bra.
- Takk. - Selv takk. Ha det.
Sett på maken. En kunstner som later som om han er slakter.
Hva vil dere?
- Hva er dette? Rødbeter? - Det er ikke noe galt med kjøttet.
- Det har aldri skadet noen. - Spis det, da.
- Det er rått. - Spis! Spis det!
Folk sparer i én måned for å få kjøtt til barna sine, og så får de dette?
- Halvråtne rester fra slottet? - Det er de billigste bitene.
Dine billige biter forgiftet nesten halve Locksley.
Ikke ett ord!
God morgen. Det gjelder sheriffens bestilling.
Her har vi den. Lovløse på lageret.
Lageret.
Stopp ham! Skynd deg!
Herre!
- Avløpet? Å nei! - Å jo.
- Som en gris i en svinesti! - Da er du vel fornøyd?
- Hva? - En gris trives jo i en svinesti!
Det fatter jeg bare ikke. Hvordan kan noen trives i en svinesti?
Jeg er abbedisse i Rufford-klostret. Jeg søker sheriffens beskyttelse.
- Hva har skjedd? - Pilegrimsferd... lovløse i skogen.
Lovløse. Ta henne med til slottet, og hent en lege.
- Jeg er snart tilbake. - Takk.
Jeg er bare en fattig bonde som skal selge geitemelk.
Dere vil ikke tjene noe.
Nok til å holde meg og den foreldreløse gutten i live.
Dere tjener ingenting. Det der er en bukk.
- Fattigdommen er ikke som før. - Det er et slektsklenodium.
Vi liker ikke løgnere.
- Hva er det? - Kronens eiendom! Legg den tilbake!
Store ord for en bonde. Han låter mer som en skatteinnkrever.
Dere kan fremdeles dra.
- Det er for sent for deg. - La være. Vær så snill!
Marion!
Tilgi meg. Jeg har liten tid.
- Jeg har en gave til deg. - Du gir meg for mange, sir Guy.
Mor sa alltid: "Hvis du har såret noen, så tilby dem ditt vennskap".
"Avviser de det, så fortsett til de tar imot det." Det skal jeg gjøre.
Vær så snill. Jeg trenger ikke gaver.
Du trenger en ektemann.
Verden er et farlig sted for enslige kvinner.
- Lovløse. - Jeg kan ta vare på meg selv.
Til og med pilegrimene...
Det kom en halvdød abbedisse til Nottingham. Jeg må hjelpe henne.
Da skal jeg ikke oppholde deg.
Adjø. Jeg vil fortsette å gi.
- Hva har vi her, da? - En skatteinnkrever.
Flott.
Rettelse: Jeg er skatteinspektør. En høyere tittel enn skatteinnkrever.
- Jeg fører bøker. Rører ikke penger. - Hvordan kan du være så stolt?
Dette er ikke beskatning. Det er utpressing.
- Jeg teller bare. Jeg dømmer ikke. - Nei, det gjør vi.
Dette er 1192, min venn. Det er bokholdernes tid, ikke heltenes.
Disse merkene betyr noe.
Jeg røper ikke statshemmeligheter.
- Sett ham ned! - Et råd: Vær snill mot Lille John.
- Min far har et svakt hjerte! - Din far?
Slipp herren ned, John.
Hva slags statshemmeligheter?
John?
- La ham være! - Vi misliker at folk nekter å snakke.
Hva slags statshemmeligheter?
- Gisborne virket sint. Hva sa du? - At jeg ville bli hans hustru.
- Du kan få en verre mann. - Sheriffen? Jeg blir heller nonne.
Når skal din egensindighet ta slutt? Og det andre tullet.
- Den Natterytteren... - Folket kaller meg Nattevakten.
Det er farlig og tåpelig. Jeg har forbudt deg det.
- Jeg må hjelpe til. Folket sulter. - Jeg forbyr det.
- Håret var et varsel. Du blir hengt. - Det er mitt problem.
- Du er så egoistisk. - Det er min hals!
Jeg er din far. Dette er mitt hus...
Du er urolig for din egen hals.
- Hvis du ikke kan adlyde meg... - Jeg kan ikke adlyde deg.
Da må du forlate dette huset.
Hvordan vet jeg at du ikke dreper oss? Det er ingen god avtale.
I virkeligheten går ikke ligningene alltid opp.
- Svært originalt. - Men sant.
Skattepengene fra hele det nordlige England er på slottet i Nottingham.
- Alt sammen? - Sheriffen har prinsens tillit.
- Han har vært innsamler i tre år. - Det er sant.
Far lagde pengekister på denne tiden.
Men ikke få noen ideer. Prins Johns hær beskytter pengene.
- Men deg beskytter han ikke? - Jeg frakter ingen penger.
Jeg teller dem før avreisen og når de ankommer i London.
Herre... Nei, det mener du ikke.
Robin. Slottet er uinntakelig.
- Du er redd. - Ja visst!
Jeg har dinglet i galgen der. Ikke morsomt.
Jeg vil ha pengene. Før de når London.
Folket sliter for skattepengene.
De ofrer livet for dem, men har ikke råd til å kjøpe ordentlig kjøtt.
- Min venn mistet sin mor. - Ikke min feil.
- Du er en del av systemet. - Skatter er noe vi ikke liker!
- Det er en fiks idé vi har. - Folket skal få tilbake pengene.
Hvor i slottet?
I hvelvet. Dere kommer aldri inn der.
- Nei, det gjør vi ikke. - For en lettelse.
Visst vil jeg at pengene skal leveres tilbake, men...
Vi kommer ikke inn. Men det gjør du.
Hun var på pilegrimsferd.
"Canterbury, Canterbury, Thomas av Becket". Alle elsker martyrer.
Hennes følge ranet og spredd. Hun ble alene i skogen.
Ingen tjenere? Ingen dyrkende noviser? Stakkars liten.
- Jeg føler en viss medlidenhet. - Ikke gjør det.
De kaller seg pater og moder-
- for å skjule at de blir feite på vår bekostning.
De er parasitter som gjemmer seg bak sin fromhet.
Det fins verre ting å gjemme seg bak, min herre.
- Jeg mente ikke deg. - Det gjorde du nok.
Ja, folk som deg.
Hva kan jeg si? Jeg ber ikke om unnskyldning.
Da kan jeg ikke gi deg tilgivelse.
I dine kretser må det være forferdelig. Men her?
Jeg vil ikke være en parasitt, mylord. From eller ikke.
- Jeg drar snarest. - Utmerket. God tur.
Jeg har sendt bud til Rufford.
Hvis han slipper forbi de lovløse du ikke klarer å kontrollere, -
- kommer mitt følge snart hit.
De har med seg penger. Du får betalt for din "gjestfrihet".
Alle pengene går til kongens hær.
Kirkens penger går til å ære Gud, ikke til å krige.
Det skal liksom være en hellig krig.
Men den betales med mine skattepenger, ikke dine... moder.
Jeg visste at Nottingham var gudløst under deg, men ikke så gudløst.
Jeg burde vært truffet av lynet forlengst nå.
Du blir vel til middag? Den er gratis.
- Er dette kapellet? - Beklager, men det er stengt.
- Vi vet ikke sikkert om det var Hood. - Abbedissen var svært bestemt.
Vi legger skylder på ham. Robin Hood, pilegrimsraneren!
Nei. Hood skal føle seg vel til mote...
...selvsikker... dristig.
Har du en plan?
Kanskje du trives med gudløshet, men det gjør ikke jeg.
Jeg trives godt med gudløshet, ja.
Jeg ville avsky å være gudløshetsløs.
Jeg blir nektet tilgang til kapellet og dermed også til min gud.
Han er din gud også, hva du enn syns om det.
Min gud bruker for tiden kapellet til noe annet.
- Et kapell har bare én bruksmåte. - Men i dag er det to.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Blir du her lenge, sir?
Det kommer an på hvor mye penger vi må telle.
Er det den samme gutten? Frederick?
- Cedric. - Cedric.
Jeg ordner eskorte til herrene.
Skattepenger i Guds hus. Jeg elsker ironi.
Utmerket. La damen falle på kne foran sin gud.
Hva om noe går galt, mylord?
Sett ut to vakter til. Hun er bare en nonne.
- Beklager at jeg ikke blir med. - Vil du ha tilgivelse nå?
Eller var det din samvittighet som snakket?
Jeg vet ikke. Har jeg en samvittighet?
- Du liker å kjempe med ord. - Med handlinger også.
Nå får du tilgi meg. Jeg vil ikke be for din sjel.
- Jeg ser deg. - Hva behager?
Jeg ser deg.
Under det abbedissespillet...
...fins det en uskikkelig, liten jente. Ikke sant?
Bak høymodigheten er det uskikkelighet.
Hvordan våger du?
Du liker å slåss med ord.
Men du liker nok handlinger også.
Au.
Døra blir låst, så bank på hvis du vil ut.
Sperrer du meg inne? I Herrens hus?
Hjelp! Hjelp meg, en eller annen!
Ikke bland deg med dem. Du hører ikke hjemme blant dem.
Din eskorte, sir.
Her kommer skattemannen.
Det var imponerende. Takk.
- Kan vi snakke litt sammen? - Nei!
- Vi har et oppdrag! - Ett minutt.
- Hva er oppdraget? - Det oppdager du snart.
- Har du problemer? - Mer enn jeg kan si på ett minutt.
Dette livet med forstillelse gjør meg gal.
Gisborne snuser rundt meg som en liten spaniel.
Far vil la meg gifte meg med ham, så ingen tviler på vår lojalitet.
Jeg er for lite Nattevakten for meg, men for mye for far.
Hva jeg vil, og hvem jeg er, teller ikke.
Jeg har fått nok. Jeg vil dra hjemmefra.
- Hvor skal du dra? - Det vet jeg ikke.
Det er ikke klokt.
Jeg er lei av at menn sier til meg hva som er klokt og uklokt.
- Så hva vil du? - Jeg vil at noen skal hjelpe meg.
Hjelpe meg med å gjøre det jeg vil og syns er klokt.
Herre!
- Jeg må gå. - Selvsagt. Jeg må også gå.
Vi skal snakke mer om dette senere. Jeg vil gjerne hjelpe deg.
Det trengs ikke. Jeg har tatt beslutningen min.
Marion vil levere inn en søknad til abbedissen.
- Om hva da? - Hva tror du? Hun vil bli nonne.
Sier du det? Nonne?
Far er misfornøyd med meg. I klostret kan jeg lære å adlyde.
Det må da finnes andre måter.
Abbedissen er i kapellet. Si til vaktene at jeg sendte deg.
Moder? Beklager at jeg forstyrrer. Jeg vil be deg om noe.
- Skynd deg. - Det er innviklet.
Raskt eller ikke i det hele tatt.
Ja vel. Jeg vil gjerne bli novise hos deg.
Kom til klostret om én måned, så skal jeg vurdere det.
Med all respekt, du er jo her i dag. Vurder meg nå.
Du er dristig. Vet du hvem jeg er?
Det er min dristighet som gjør at jeg ikke hører til her. Jeg blir kvalt.
- Er klostret et sted for dristighet? - En sted som gir pusterom.
Jeg blir der i maksimalt ett år, og jeg kan betale oppholdet mitt.
- Du er en uvanlig novise. - Du er en uvanlig abbedisse.
Det er tak i deg! Jeg har bruk for en som deg.
Jeg har ikke til hensikt å bli brukt.
Will!
Herregud, som jeg avskyr dette.
- Ga hun sin tillatelse? - Ja.
Hvorfor har du ikke nevnt dette før?
- Burde jeg gjort det? - Ja.
Nå er det bestemt.
Jeg blir med henne i kveld. Jeg må pakke.
Jeg trodde vi var venner.
Jeg trodde at du med tiden kanskje kunne tenke deg...
- Hva da? - Å gifte deg med meg.
- At du kunne tenke deg... - Jeg er neppe typen som gifter seg.
- Men Jesu brud vil du bli? - Det var en vanskelig beslutning.
- Jeg gjorde mitt. Hvor er min sønn? - Stille!
- Er han trygg? - Nå holder det!
Hei der!
Det er bortkastet. Vi er blitt lurt.
- Listig. - Skatten kommer jo hit hvert år!
Jeg har bygd disse kistene.
En klype sannhet gjør løgnen verre å avsløre.
Jeg sa jo at vi burde latt være!
La meg tenke.
- Nå blir vi hengt. - Det blir vi slett ikke.
- Hva skal vi gjøre, herre? - Jeg har en plan.
- Det har du ikke. - Du har rett. Det har jeg ikke.
Jeg har en plan.
Robin Hood og hans røverbande er i hvelvet, som lovet.
Hood? Hvor da? Blant skattekistene?
De er flyttet. Dette er Flaxton. Gi ham et stort kyss.
Han har oppnådd noe umulig.
Kom, da. Nå går vi og godter oss.
Først vil jeg ha honoraret mitt. Jeg har risikert livet.
- Jeg har ikke fått varen. - Han kommer ingen steder.
Jeg vil ikke bli her under rettssaken.
Rettssak? Så malerisk. Du skal få betalt.
- Gi ham fem hundre pund, Gisborne. - Virkelig?
Bare de beste fikk lage disse låsene.
De måtte være like gode som slottets låser.
- Hva betyr det? - At samme smed kan ha lagd dem.
- Lønner det seg å be deg forte deg? - Nei.
Vakter!
Dann sirkel!
- Slutt! - Stopp!
Ingen trenger å dø her i dag.
Dere vet hvordan dette går for seg.
Hvor mye betalte du ham?
Overraskende lite. Trodde dere virkelig på ham?
- Var det verdt å ofre hans sønn? - Ham vil ingen savne likevel.
- Du er avskyelig. - Ja. Visst er jeg ugudelig.
Nå gjør vi opp, Hood. Glem sheriffen og soldatene.
Beklager, Gisborne. Men holmgang er ikke bra og klokt.
- Du er altså feig. - Det er jeg slett ikke.
Men jeg stoler verken på deg eller dem. Flytt dere.
- Det er feigt å rane pilegrimer. - Hvilke pilegrimer?
Forsvarsløse kvinner! Nå viser du ditt rette jeg.
Flytt deg. Nå!
- Vet du noe? - Jeg har ikke rørt noen pilegrimer.
- John? - Nei.
- Abbedissen fra Rufford overlevde. - Jeg har aldri hørt om henne.
Men han dør hvis dere ikke slipper ned gitteret.
Nå!
En falsk skattemester, pilegrimer ingen har hørt om...
Vi er nok begge blitt lurt.
Ta dem!
Nei... Nei!
"Moder"...
- Hun var ikke abbedisse i Rufford. - Nei.
- Du ser ut som en gutt. - Du ser ut som ei jente.
- Hvis far blir skadet... - Begynner du å gråte da?
Kanskje. Ville ikke du gjort det?
Min far ble drept av dere engelskmenn. Korsfarere.
- Da vet du hvordan det føles. - Jeg kom hit som slave.
- Jeg var bundet som et dyr. - Så vis medfølelse.
Og jeg lærte alle måter som fins-
- for å prøve å snakke meg fri.
- Så jeg lar meg ikke lure. - Det er lov å prøve seg.
Vi ble lurt. Han er ingen skattemester.
Han lurte sheriffen også.
- Hvordan vet vi det? - Den lille klypen av sannhet.
Det om skattepengene var sant.
En som vår venn skatteinspektøren ville ikke nøyd seg med noen pund.
Ikke når han kan få tak i alle skattepengene.
Djaq. Du går tilbake, løsner tauet hans og lar ham overmanne deg.
Vi følger etter ham, og han fører oss nok til et par styrtrike røvere.
Det trengs ikke. Se.
For en lur rakker.
Det er merkelig. Rene sirkusnummeret.
Det er forferdelig.
- Ærlig talt... - Tre grupper.
Overlappende skygging. Rør dere stille.
- Du vil altså virkelig dra? - Jeg har en avtale med abbedissen.
- Hvordan får jeg deg til å bli? - Det er for sent.
Jeg skal møte abbedissen om en time.
Det er vel aldri for sent mellom far og datter? Hva kan jeg gjøre?
Støtt meg som Nattevakten. Jeg vil gjøre mer, ikke mindre.
Beskytt meg mot verdens Gisborner. Godta meg som jeg er.
Den datteren du har, ikke datteren du ønsket deg.
- Hva om jeg ikke kan det? - Da går jeg til abbedissen.
- Er det betingelsene dine? - Ja, det er det. Jeg beklager.
Nattevakten kan få oss begge hengt.
Adjø.
Vent. Hvis du føler det så sterkt...
- Skal du støtte meg? - Jeg har ikke noe valg.
Da blir jeg her.
Gisborne var nettopp her og så etter deg. Jeg sendte ham bort.
- Han kommer tilbake. - Vi skal være sterke.
Velkommen tilbake, gutten min!
- Si at spillet går bra. - Nei.
Ikke hvis vi ikke absolutt vil det. Vi trenger aldri mer spille.
Sett deg ved siden av pensjonen din.
- Pensjonen må vente. - Er det ham?
- Du er jo død! Hvordan slapp du ut? - Jeg vred bare skulderen ut av ledd.
- Du må alltid se etter forfølgere! - Vi har ikke stjålet fra dere.
- Nei. Dere brukte oss bare som agn. - Glem nå det.
Du kan glemme det! Dere ter dere som skatteinnkrevere.
Dere er lovløse, akkurat som oss.
Fordi loven er blitt kriminell. England råtner ovenfra og ned.
Hvorfor bli her, da? Vi skal til Holland og leve som adelige.
Bli med oss. Vi ville utfylle hverandre godt.
Tåper som sheriffen fins overalt. Det er vår plikt å lure dem.
De er grådige. Derfor er de så lette å lure.
Bli med. Med våre strategier...
...og deres enestående talent...
Det blir annerledes. Glem de andre. Bare oss to.
- Hva driver han med? - Ser dere hva jeg må holde ut?
Hva sier du?
Jeg sier...
- Lille John. - Hva?
Dere er svin, og dere ligger i svinestien deres.
Men de er ikke særlig fornøyd.
Hva mer er det her, tro?
Dette er ikke nok til å pensjonere seg.
Skitne penger.
- Jeg er glad for å se deg. - Nå har du sagt det. Unnskyld meg.
Da du fortalte om klostret, ble jeg urolig.
Sir Guy. Har jeg noen gang antydet at du har rett til å uroe deg?
Jeg vil fortjene den retten. Jeg er glad jeg fortsatt har sjansen.
- Abbedissen var en bedrager. - Hva behager?
Jeg fortalte det til din far. Sa han ikke noe?
Nei. Han ville nok være snill mot meg.
Det er det flere som gjerne vil.
Hvis du bare ville la meg være det.
- Jeg rakk ikke å avskjære ham. - Han fortalte det.
- Det betyr ikke noe. - Jo, det gjør det.
Jeg hadde ingen steder å ta veien. Du trengte ikke godta betingelsene.
Jeg innså at du er den datteren jeg ønsket meg.
God morgen! Jeg har et forslag.
Neste gang du har kjøtt å selge, så gå til landsbyen Locksley.
Gå til landsbyen Wadlow. Gå til Clun.
- Prøver du å mate hele verden? - Ikke gi meg noen ideer.
God morgen! Jeg har et forslag.
Selg kjøttet ditt i landsbyen Nettlestone. Jeg betaler overpris.
Og jeg betaler på forskudd for dette året og det neste.
Vet du hvem jeg er? Robin Hood. Så du bør ikke svikte meg.